- Så fine dere er! - Takk!
- Hei, Clem! - God morgen! Vi ses etter jobben!
- God jul! - God jul!
- Du er tidlig ute, Clementine. - Trampoliner må repareres.
Vi har et annet problem.
- Problemer? - Se.
Disse ballene spretter for mye.
- Jeg skjønner... - Vi får vel kaste alle sammen.
Hva om vi deler dem i to og fester dem under sko?
Da spretter de halvparten så mye. Perfekt for de som spiller basket.
- Smart, Clem. - Takk, Blizzby!
Praktikanter pleier ikke å finne opp nye produkter.
Et problem er bare en snøball som venter på sitt mål.
Og ryktet sprer seg.
- Der er Nissen! - Clementine!
Jeg hørte at du gjorde en god jobb i dag.
- Du går din egen vei, Clementine. - Takk, sir.
Mamma sier: "En snøfnugg for hver av mine ideer, vil gi et snøskred."
Det er derfor jeg er her.
- Skal vi gå til kontoret mitt? - Gjerne!
Å reise jorda rundt på én kveld er ikke lett.
Jo lenger sleden er fra Nordpolen, desto mer kraft trenger vi.
- Du får nok mange bonuspoeng. - Derfor bygde vi kraftstasjonene.
Uten de magiske plassene, ville reisen min vært umulig.
Hva sier du om enda et spesialoppdrag, Clementine?
Kjempegjerne!
En kvinne i sør står ved et veiskille.
Hun har arvet en stasjon, et gammelt hotell.
- Vermont? Der er det visst vakkert. - Om det ikke har magi på julaften...
Du skjønner nok hva som står på spill.
- Hvor mye vet hun? - Ingenting.
- Hvor mye kan jeg fortelle? - Hun er nødt til å innse det selv.
Det kommer til å bli din største utfordring hittil.
Det er en ære, sir.
Og jeg stiller opp.
Navnet hennes er Mackenzie Warren.
Den er fin, men nei... Denne kan jeg selge.
18 karat.
Mer verdt hvis den smeltes ned. Noe å tenke på.
Det var interessant. Reis deg, Lola.
Fra tidlig på 1500-tallet, elisabetansk... Veldig god stand.
Den er ikke til salgs, Mackenzie.
Jeg forstår at du nøler. Unnskyld meg, men...
I løpet av mine 20 år som takstmann, har jeg lært at dette bare er ting.
Snart bor dere i Boca Raton og spiller golf.
Denne stolen kan samle støv, eller betale årsavgiften til klubben.
- Kanskje du har rett. - Man må komme seg videre.
Gårsdagen er historie, morgendagen et mysterium, og dagen i dag en gave.
For den kan dere få et nytt kjøkken i Boca.
God jul!
- God jul, alle sammen! - God morgen, Ed.
- Morn, Mackenzie. - Vær så god.
- Bagel med kremost og svart kaffe. - Du er best.
- God jul! - God jul!
Takk.
Jeg er tilgjengelig døgnet rundt. Ok, takk.
Bra jobbet hos Campbells. Du kan overtale folk til å selge alt.
- Snart er du den nye meg. Vann? - Det er et plasttre.
- Planer for julen? - Bare forberede nyttårsauksjonen.
Heldiggris. Jeg får slektninger på besøk.
Nissen har rett. Man bør bare besøke folk én gang i året.
Julefest på møterommet. Kommer du?
Og møte kollegaene mine? Selvsagt!
- Ja? - Miss Warren?
Peter Alvman, advokat. Vi snakket om din tantes eiendom.
Ja, selvsagt. Kom inn. Jeg er Mackenzie.
- Ingenting lukter som et plasttre. - Vil du ha kaffe?
- Gjerne. - Fløte og sukker?
- Nettopp flyttet inn? - Nei, jeg har ikke rukket å pakke ut.
- Hvor lenge har du bodd her? - Et år. Jeg flytter ofte.
Seks ganger på åtte år, så jeg er vant til pappesker.
Du klarer ikke å slå deg til ro.
Jeg er bedre til å taksere hjem enn å bo i dem.
- Slå deg ned. - Takk.
- Vær så god. - Takk.
Hvorfor kommer du nå? Det er et år siden tanten min døde.
- Vi måtte få oversikt over tingene. - Hun var en fri sjel.
- Sto dere hverandre nær? - Veldig. En stund.
Som liten besøkte jeg vertshuset hennes hver jul.
Jeg elsket det stedet.
- Og tante Grace mest av alt. - Det var nok gjensidig.
Hun ga dere en tidlig julegave. Vertshuset Nordlys.
- Fikk jeg arve vertshuset? - Ja.
Hvorfor? Jeg hadde ikke snakket med henne på lenge.
Uansett valgte hun deg. Papirene er svært tydelige.
Jeg kan ikke fatte det. Det var snilt av henne, men...
Hva skal jeg gjøre med et hotell i ødemarken?
- Når var du der sist? - I 2. klasse.
Det har dessverre mistet en stjerne eller to siden den gang.
Jeg får vel selge det.
- Jeg får ringe en megler. - Dra dit og se på stedet først.
Å se noe med sine egne øyne, kan åpne mange slags muligheter.
- Du har gitt meg mye å tenke på. - Ikke tenk for lenge.
Skatten må betales ved årsskiftet.
Uncle Sam har skjegg, men han er ikke Julenissen.
- God jul. - God jul.
- Skynd deg, tante Grace! - Jeg kommer!
Ikke så fort, Mackenzie!
Ikke så fort, Mac! Du glemmer godsakene!
- Se, julepynten skinner! - Den er favoritten min.
Det er Taylor. Du har fem sekunder på deg.
Jeg reiser bort noen dager, men er tilbake til auksjonen.
God... jul.
Hallo?
Hei.
- Er du megleren? - Heldigvis ikke.
Harris Hanover.
Mackenzie Warren. Tanten min eide...
- Vertshuset Nordlys. - Så du kjenner til det?
- Hver krik og krok. - Det er ingen engelsk muffin, Ian.
Jeg prøvde å få Grace til å selge. Det er et pengesluk.
- Jeg er uenig. - Det er mitt pengesluk nå.
Du slår meg ikke som typen som driver et vertshus.
Jeg er innkjøpsansvarlig på Carlisle's.
Da vet du vel alt om verdien på eiendommer.
- Kan du gi meg unbrakonøkkelen? - Hva?
- Vær så god. - Takk. Du kan dine verktøy.
W.G. Allen fikk patentet i 1909. Ble solgt dyrt på auksjon.
- Hva vet du om gjæringssagen? - Ikke stort.
Synd. Jeg skulle til å fri.
Vertshuset er en relikvie, Mackenzie.
Bortsett fra den årlige julefesten, har stedet stått tomt.
Men jeg har en kjøper som vil kjøpe det som det er.
Hun selger det ikke som det er. En oppussing vil gi høyere pris.
Men selger du nå, er alt i boks.
Da river kjøperen det. Det er et landemerke.
- Det er utvikling. - Det er byens historie.
Ikke hør på ham. Han misliker å tjene penger.
- Jeg bør nok se på det først. - Selvsagt.
- Ring meg senere. - Ja.
- Hyggelig å treffe dere. - I like måte.
- Jeg er ferdig. - Fikset du det?
Nei. Bare riv det og kjøp et nytt.
- Jeg skal følge deg til bilen. - Den står der.
Vi kan gå sakte.
Beklager. Han er pågående og slitsom, men han er også broren min.
- Ian Hanover. - Mackenzie Warren.
- Er det Mrs. Warren eller Miss? - Spør du om jeg er gift?
- Nei, det er bare småprat. - Det er Miss.
Vi skal ut på et oppdrag, Randy!
Vertshuset Nordlys.
Det har ikke forandret seg noe.
Kanskje litt...
Eller mye...
Ikke hast gjennom livet, se snøfnuggene drive
Hallo? Velkommen til Vertshuset Nordlys.
- La meg ta den. - Takk.
- Vertshuset åpnet i 1820... - som et andre hjem.
- Så du har bodd her før? - For lenge siden.
Jøsses... Mackenzie!
- Kanskje du ikke husker meg. Wilson? - Wilson...
Selvsagt! Unnskyld, jeg kjente deg ikke igjen.
- Jeg blir jo kjekkere og kjekkere. - Helt enig.
Graces advokat sa at du kanskje kom.
Jeg er glad for at du gjorde det.
- Det er så stille. - Ja.
Vi har mistet noen ansatte.
Turistene foretrekker de nye hotellene i byen.
Lokalbefolkningen elsker stedet, men de sover helst hjemme.
- Er jeg den eneste gjesten, Wilson? - Nei, du er familie.
- Skal jeg vise deg rundt først? - Ja, gjerne.
Grace hadde full kontroll, men de siste årene har det haltet litt.
Stedet er gammelt, og derfor litt slitt.
Samlingene hennes virker intakte.
Hun samlet på alt fra hatter til hammere. Hun var litt eksentrisk.
- Disse bokstøttene er verdifulle. - Kanskje. De er eldre enn meg.
Nei, kanskje, nei... Kitsch.
- Vakker, men verdiløs. - Du pleide å lese ved den lampa.
- Så mye visste jeg. - Bare en lampe.
- Verdi er ikke alltid et tall. - Jo, i min verden.
Jeg husker da rommet var fullt av folk og latter.
Og musikk. Det var som en julesymfoni.
Tante Grace favorittjulepynt. Jeg husker at den snurret.
Snurret? Ja, det stemmer.
- Mackenzie? - Betty! Er du her fortsatt?
- Du ser fantastisk ut. - Takk, kjære.
- Du har fortsatt julegenserne dine. - Jeg lager gjerne en til deg.
- Nei, det blir for mye styr for deg. - Overhodet ikke.
Å, Betty...
- Hvor er resten av personalet? - Det er bare oss igjen.
- Tar dere hånd om hele stedet? - Det holder oss unge.
La oss vise deg til rommet ditt.
Jeg har savnet deg, tante Grace.
- Skal vi ikke ta heisen? - Nei!
Ingen heis. Jeg skjønner.
- God natt, kjære. - God natt, Betty og Wilson.
Bra jobbet, Randy!
For en fin by!
Fin landing, Randy. Jeg elsker en firbent touchdown.
Her får du det varmt og deilig. Jeg kommer igjen i morgen. God natt!
- Hallo? - Hei, du må være Wilson.
Og du må være Clementine. Vi har ventet på deg.
- Har du bagasje? - Kun håndbagasje.
Hvordan var turen?
- Litt turbulens over polarsirkelen. - Du skal få en kopp kakao.
- Flott! - Bli med meg.
- Har hun sjekket inn? - Ja.
Nissen? Jeg er framme.
- God morgen. - God morgen.
Clementine er grandniesen min.
Foreldrene hennes jobber, så hun skal være her i julen.
Jeg tilbrakte julen her som liten.
- Du kommer til å elske det. - Det gjør jeg allerede.
- Håret ditt skinner. - Takk! Det er eggetoddisjampo.
- Høres klissete ut. - Det er populært hjemme.
- Og hvor er det? - Nordpå.
- Canada? - Litt lenger nord.
I nærheten av Canada.
- Vil du ha frokost? - Nei, kaffe holder.
Det blir trist hvis stedet stenger.
Jeg får sikkert en annen jobb. Så gammel er jeg ikke.
Men det ville ikke blitt det samme.
- Er ikke høyttalersystemet ødelagt? - Jo.
- God morgen. - God morgen, Mac.
- Ingen kaller meg det lenger. - Så synd. Jeg liker det.
- Hva skjedde? - Ledningene er gamle.
- Dette er litt pinlig. - Hva da?
- Trodde du at jeg hyret deg i går? - Nei da.
- Så hva gjør du her? - Jeg er her for vertshuset.
- Du vet at stedet ligger brakk? - Jeg har alltid tatt hånd om det.
Tanten din og jeg var gode venner. Hun betydde mye for meg.
- Entreprenøren og jeg hjelper til. - Entreprenøren?
Hun er utenfor og skuffer snø.
Du må ikke tro at jeg ikke setter pris på det, -
- men det er mye jobb, og jeg tar nok din brors tilbud.
- Selge det og la dem rive det? - Kanskje de bygger noe bedre.
Ja, kanskje leiligheter eller et kjøpesenter.
- Pappa! - Mackenzie.
- Dette er min entreprenør Jenny. - Hyggelig å hilse på deg, Jenny.
Det er juleferie, hvilket betyr at pappa får hjelp.
- Også er dette favorittstedet hennes. - Mitt også, da jeg var på din alder.
- Og nå? - Vel...
- Har du barn? - Nei.
- Har du mann? - Nei, ingen mann.
Hent tingene dine, Jenny.
- Unnskyld? Har du kjæledyr? - Nei.
- Potteplanter? - Av plast.
- Bil? - Den er leaset.
Leaset?
Forpliktelsesvansker.
Beklager avhøret. Min forrige entreprenør var... tausere.
- Det går bra. Hun er herlig. - Hun er en flott unge.
Og sta. Og da mener jeg urokkelig.
- Jeg har ikke forpliktelsesvansker. - Det var ikke jeg som sa det.
Jeg flytter ofte i jobben og... Man må ofre en del ting.
Som forhold, hunder, katter og planter.
- Det må være tøft. - Jeg er vant til det.
- Som en takk. - For hva?
Pappa sa at du skal pusse opp stedet så det blir som før.
- Han sa at det var magisk her før. - Ja, det var det.
Jeg tror Mac har bestemt seg for å selge.
- Så vertshuset vil forsvinne? - Det kommer an på kjøperen.
Det er vanskelig å forlate et sted man elsker.
- Men det fins andre spesielle steder. - Like spesielle som dette?
Vet du hva?
Ta denne. Da vil du alltid huske det.
Takk, men jeg kommer aldri til å glemme dette stedet.
Ha det.
Harris? Det er Mackenzie Warren.
Vent med den potensielle kjøperen. Jeg vi pusse opp her først.
Betty? Wilson? Kan vi ta en prat?
- Jeg skal ta meg av vertshuset. - Skal du beholde det?
Nei, men jeg skal pusse opp, så kjøperen ikke river det.
Jeg blir bare til jul, så det må gå raskt.
Wilson, vet du om andre håndverkere enn Ian Hanover?
- Hvordan det? Han er jo best. - Dessuten kjekk. Og pålitelig.
Han har tatt hånd om lille Jenny siden kona hans døde.
- Hun døde da jenta var liten. - Ingen er bedre enn Ian.
Du har nok rett, men han virker å være for knyttet til stedet.
- Er ikke det bra? - Det er ikke min erfaring.
Hvis vi skal få gjort noe, må vi glemme fortiden.
Jeg har googlet hotellene i byen, og vi må virkelig renovere.
Vet du hva vi har som de ikke har? Sjarm.
Vet du hva de har som vi ikke har? Gjester.
Først må vi se hva som må repareres, og hva vi klarer oss uten.
Kan jeg få skygge deg? Jeg vurderer hotellbransjen.
Ok, du får jobben.
- Vi må ha et juletre eller to. - Ok, det blir ditt ansvar.
- Perfekt! Alle gode ting er tre. - Den var god.
- Liker du å lage lister? - Snill/slem-lister?
- En liste over hva som er galt her. - Det blir en kort liste.
- Heisen. - Greit.
Jeg skjønner.
Tante Grace fikk det til å virke så enkelt.
Julestemning i hjertet sprer julestemning i lufta.
- Hvor mye må fikses ifølge listen? - 64 ting.
Eller 65...
- Du virker sliten. - Sliten og overveldet.
- Vil du ha noe? - Ja, Ian Hanovers telefonnummer.
Han tar aldri telefonen.
- Hvordan får han kunder? - Du får dra å besøke ham.
- Besøkte du vertshuset som barn? - Hver jul. Faren min reiste mye.
I julen var han veldig opptatt, så jeg feiret jul hos tante Grace.
- Hva med moren din? - Hun var ikke til stede.
- Jeg er lei for det. - Jeg elsket å være her.
- Jeg var lykkelig. Iallfall en stund. - Hva skjedde?
Et år drømte jeg at jeg besøkte en magisk by.
Det føltes så virkelig.
Pappa mente at tante Grace hadde dårlig innflytelse på meg.
Det hørtes nok litt sprøtt ut.
- Og du kom aldri tilbake? - Nei.
- Hvorfor ikke? - Jeg ble voksen.
- Hei! Kan jeg hjelpe dere? - Kransen passer på vertshuset.
- Vertshuset? - Ja.
Da må du være Mackenzie.
Tanten din snakket ofte om deg. Jeg savner henne.
Skal du arrangere den store julefesten? Vi gleder oss sånn.
Nei, dessverre. Jeg skal selge vertshuset.
Så synd. Det betydde mye for byen.
- Men... god jul uansett. - God jul.
- Smaksprøver! En smakebit? - Absolutt!
- Bor du i nærheten? - Jeg er bare på besøk.
- Jeg går til sagbruket. - Greit.
- Kul lue. - Ja, i like måte.
- Kommer den nordfra? - Ja.
- Stilig. - Veldig.
Hallo?
Hallo? Hallo?
- Hei. - Hei.
Jeg tenkte å ringe, men du svarer visst ikke.
Hvem har sagt det? La meg gjette. Wilson.
Ja, Wilson. Hun er her. Ja og ja.
- De burde starte et kontaktbyrå. - For et fantastisk verksted.
Det er hjemmekontoret mitt.
- Det er nydelig. - Takk.
Jeg liker å restaurere gamle ting. Gi glemte ting et nytt liv.
- Denne kan du få en god pris for. - Men jeg trenger den.
- Du kan kjøpe en bedre. - Jeg liker den.
- Du knytter deg veldig til ting. - Takk.
- Jeg er her fordi... - Du vil renovere vertshuset.
- Wilson? - Nei.
Jeg antok at du kom til å ombestemme deg.
- Jeg vil bare ikke at det skal rives. - Det blir revet om det blir solgt.
- Ikke hvis vi renoverer det. - Jo, hvis de ikke føler noe for det.
Jeg er veldig flink til å overtale folk.
Du har overtalt meg. Jeg stiller opp!
Er du tilgjengelig?
- Ja, kalenderen er tom. - Flott! Og prisen?
Jeg tar gjerne stabelen med mahogni som står i kjelleren.
Og litt av Bettys mat.
- Jeg tenkte mer på penger. - Nei, det trengs ikke.
Se hvem som tok alle smaksprøvene!
Hei, Mac!
- Hun vil ikke bli kalt Mac. - Jeg begynner å venne meg til det.
- Dette er Clementine. - Hyggelig å hilse på deg.
Flott at du ombestemte deg angående vertshuset.
- Det var din skyld. - Skal jeg begynne i morgen?
- Avtale. Og ta med entreprenøren din. - Ok. Stiller du opp?
- Jeg er ikke billig. - Men det er jeg.
- Resten er på vei. - Resten av hva?
- Clementine skrev 20 juletrær. - Hva?
Det er et totall, og det er et smilefjes. Unnskyld.
Det går bra. De er fine, og lukter bedre enn plast.
- Man kan ikke ha for mange juletrær. - Det er sant.
Stedet trenger julestemning.
- Er du klar? - Ja.
- Det er alver her. - Alver?
Selvsagt!
Ødelagt heis, gulvuret slår ikke, og ismaskinen virker ikke.
- Linoleumen på vaskerommet er løs. - Jeg river den ut.
- Bruk spiker. - Det er linoleum.
- En bruker ikke kritt på Mona Lisa. - Ja, for knyttet til stedet.
Jeg er nøytral, men det er ikke gipstak i Det sixtinske kapell.
- Godt sagt, Wilson. - Vi trenger mye maling.
Vi har maling i kjelleren. Jeg har malt en del selv.
- Kjøkkenet må gås gjennom. - Det er mitt område.
Hvem vil ta lekerommet?
- Jeg fester linoleumen. - Forresten... Riv den ut.
- Hva ser du på? - "Polariffic".
Det mest populære programmet på Nordpolen.
Her har det aldri vært finere.
Jeg kan ikke ta æren. Den jenta er helt utrolig.
- Jeg hjelper pappa hele tiden. - Han er heldig som har deg.
Men jeg tror han føler seg ensom.
- Jeg vokste også opp uten mor. - Hva skjedde med din?
- Hun dro da jeg var liten. - Hvorfor?
Hun ville vel ikke være mamma, men jeg hadde pappa og tante Grace.
Og nå har du oss.
Tante Grace elsket å leke.
- Jeg også! - Jeg også! Hva slags leker?
Favoritten min var båndleken.
På julaften la tante Grace ut et bånd gjennom hele hotellet.
- Jeg ville se hvor det endte. - Og hvor endte det?
- Hvor fører båndet, tante Grace? - Ta det rolig, ellers overser du det.
- Jeg husker ikke. - Kan vi gjøre det?
Jeg tror ikke det. Vi har så mye å gjøre.
Og det er mye snø utenfor som må bort. Førstemann.
- Jeg har fikset sprekkene. - Ja...
Men jeg tror du har oversett noe.
Dette er et triks jeg lærte i Fargelauget.
Jeg liker stilen din, jenta mi.
- Han må holde seg varm. - Han trenger en hatt.
Jeg liker den!
Alle snømenn trenger en flosshatt. Denne eller denne?
- Den! - Det blir bra.
Ok... Vi var tomme for gulrøtter.
Det ble fint.
Fin snømann! Men den hjelper nok ikke.
Kanskje prisen øker med 50 cent.
- Vi bare... - moret oss.
Jeg vil ikke ødelegge moroa, men tiden går.
Han har rett. Hva tenkte jeg på? Vi kommer aldri til å bli ferdige.
- Men... vi gjør så store framskritt. - Vi lagde en snømann.
Han kan ikke legge rør og fikse strømanlegget.
Vi har allerede en som gjør alt det.
Og mer til.
Og han smelter ikke.
Jeg setter pris på det du og Wilson prøver å gjøre.
Jeg har ikke plass til Ian i livet mitt. Ikke engang til en snømann.
Du kan gjøre plass.
Det er vanskelig nok å pusse opp vertshuset.
Nordpolen? Anroper Nordpolen.
Nissen? Det er Clementine.
- Hvordan går det, Clementine? - Oppdraget fortsetter.
Jeg skal hjelpe henne å hjelpe seg selv, men jeg trenger mer hjelp.
- Har du noen å avse? - Beklager, vi trenger alle her.
Men det bor noen lenger sør, like ved nabolaget ditt.
Jeg kjenner kanskje en fyr som kjenner en fyr...
- Jimmy! Hei! - Hei.
- Er du opptatt i kveld? - Inviterer du meg ut?
Ikke ut. Men til vertshuset.
- En jobbdeit, altså? - Mer jobb enn deit.
- Jeg kommer. - Supert!
God morgen.
Vi kom for å ta farvel med stedet.
- Og for Bettys boller. - Føl dere som hjemme.
- Jeg har vært her hver jul. - Jeg forstår.
Mitt siste spesielle juleminne er også herfra.
- Her, ta litt kaffe. - Takk!
Det var godt. Takk!
- Sett deg. - Jeg kan dessverre ikke.
Hørte du noen rare lyder i natt?
Rare lyder? Nei, jeg sov som en stein.
- Sikkert vaskebjørner. - Som hamring?
Vaskebjørner med hammere. Slikt skjer.
- Ta et par til Ian også. - Takk, Clem.
- Det lukter boller. - Lampettene sto ikke på listen.
Jeg har fikset dem. Jeg syns de gjør rommet komplett.
De er fine.
Så dyktig som du er, kunne du tjent mye i storbyen.
Jeg prøvde, men jeg likte det ikke. Her har jeg alt jeg trenger.
Hva skal jeg gjøre nå?
Og takk for at du reparerte klokken.
- Jeg reparerte den ikke. - Den virker.
- Det var ikke meg. - Vi fortsetter.
Is formet som snøfnugg? Imponerende.
Jeg liker at du har troen på meg, men nei igjen.
Hvordan er du med heiser?
Tydeligvis ganske god.
Blir du med?
- Hvordan gjorde du det? - Jeg gjorde ingenting.
La oss gi dem litt mer tid sammen.
Hvor ille er det å sitter fast i heisen med en pen jente?
- Jeg kan ikke gjøre det. - Hva da?
Innlede noe. Jeg skal dra om noen dager.
Men du er her nå.
Jeg har et tydelig mål, og dette er en distraksjon.
Kanskje det er det rette.
Forretninger er enklere. Da blir ingen såret når det er over.
Er du bekymret for slutten før det i det hele tatt har begynt?
- Du forstår ikke. - Jeg skulle gjerne gjort det.
Det var nok en feilberegning.
Mine forrige forhold tok slutt fordi jeg flyttet.
- Det er jobben min. Jeg flytter. - Flykter, mener du.
Karrieren min betyr alt.
Jobben din er å selge folks fortid Det er greit nok.
Hva med deg selv? Du sa at du aldri var lykkeligere enn da du var her.
Uansett om det er meg eller ei, du kan ikke leve på flukt.
Grip øyeblikket.
Ikke la det slippe unna.
Beklager, jeg kan ikke.
Ja, Nissen. Isen har sprukket.
Men ikke bekymre deg. Jeg har en plan.
Går det bra med deg?
Jeg har mange avgjørelser å ta.
Jeg tar alltid mine beste avgjørelser når jeg går tur.
For en nydelig kveld.
Hørte du det?
- Det høres ut som en hest. - En slags hest, ja.
La oss se.
Det er ingen hest. Det er...
- Hva er det som foregår, Clem? - Det vet du godt.
Du har vært her før.
Stol på meg.
- Er du klar? - Jeg tror det.
Kom igjen, Randy!
Velkommen tilbake til Nordpolen, Mackenzie!
- Så det var ikke en drøm. - La oss kalle det en utflukt.
- Det var ekte. - Var og er.
- Jeg har så mange spørsmål. - Bare spør. Jeg er lutter øre.
Det er du.
Dette er Sprettlauget, -
- et av tolv laug som lager leker til jul.
- Fantastisk. - Det er hjemme.
- Vokste du opp her? - Vi vokser egentlig ikke opp her.
Alder er bare et tall. De fleste teller ikke.
Det liker jeg. Livet på Nordpolen har sine fordeler.
Å jobbe for Nissen også. Carlisle's er ikke så verst, -
- men Nissen er verdens beste lekedistributør.
- Og en legende. - Jobber du i Nissens PR-avdelingen?
Nei, Nissen trenger ikke PR. Ryktet sprer seg.
Clem... Hvorfor tok du meg med hit?
For lenge siden sluttet du å tro.
Slapp av, det kan skje alle.
Julens magi kan bety alt for et barn, -
- men etter hvert begynner de å glemme, -
- og plutselig er det som en hvilken som helst dag.
Det er steder som din tantes hotell som holder julen i live.
Det er mer enn bare et vertshus. Folk kommer år etter år.
Det er et sted med minner, tradisjon og magi.
Men magien har forsvunnet.
Tanten din holdt den i live.
Og hun valgte deg til å vekke den til live igjen.
Meg? Jeg vet ingenting om magi.
Denne snøen er magisk.
Prøv du.
Clem, det var ikke meg. Det er stedet og snøen.
Da tanten din startet vertshuset, var hun akkurat som deg.
Tvilende og litt usikker, men hun lærte underveis.
Stol på meg. Jeg har en svært pålitelig kilde.
- Nissen? - Hyggelig å se deg igjen, Mackenzie.
- Husker du meg? - Jeg passet på deg i barndommen din.
Og jeg har tatt vare på dette til deg.
"Kjære, Mac. Slutt aldri å tro. Jeg tror på deg."
"Tante Grace."
Alle vertshusholdere må finne magien på sin måte.
Grace gjorde det, og du kan også gjøre det.
Du kan klare det, Mackenzie.
- Jeg kan klare det. - Så bra.
Det er viktigere enn du tror.
Tilbake til jobben.
Så mange leketøy, så lite tid.
- Hva tenker du? - Jeg må ringe sjefen min...
og si at planene har endret seg.
- God morgen! - God morgen!
Det ser veldig ut som en julegenser.
- Lagd av den beste. - Takk, kjære.
Og den passer perfekt.
- Har du slått deg i hodet eller noe? - Noe.
Jeg vet at jeg har vært stresset de siste dagene.
- Sier du det? - Men ikke nå lenger.
- Jeg skal beholde vertshuset. - Jøsses!
Vi skal restaurere det, og ha en stor gjenåpningsfest på julaften.
- Jeg liker den ideen. - Jeg også!
Det er bare noen få dager til jul, så vi må sette i gang.
- Eller etter pannekakene. - Det høres bedre ut.
- Forsiktig. Du kan miste en finger. - Flotte trær!
- Dette er gøy! - Mer pynt.
- Tante Grace var nok en samler. - Man får aldri for mye pynt.
Jenny, apropos pynt, jeg vil vise deg noe.
Dette var tante Graces favorittpynt. Den pleide å snurre.
Minnene strømmer på. Sist var jeg på din alder.
Hva skjedde med alle julene siden den gang?
Jeg antar at jeg gikk meg litt vill.
- Kakao får meg alltid bedre humør. - Takk, Jenny.
Avdelingen for Gode Gjerninger. Vi har enda en.
Noen har gjort mange gode gjerninger.
Dette blir kjempefint, Jenny.
Du skal få igjen!
Mackenzie? Er hun en alv?
Du hørte det ikke av meg.
Har vi nok julepynt?
Du har mange nok julegaver.
Ok, jeg har bare to igjen. Jeg setter en her.
- Har vært på alle de siste 50 årene. - Vi håper dere kommer i år også!
- Tante Grace rørte mange liv. - Også mitt.
Vertshuset betyr mye for byen.
- Og for alle som bor her. - Ikke noe press.
Vi takler det.
Jeg vet ikke om det skyldes julestemningen, -
- men denne byen og menneskene som bor her...
er veldig spesielle.
Hei, dere. Er ryktene sanne?
- Hvilke rykter? - Kommer julefesten tilbake?
- Ja, Suzie. Det stemmer. - Flott!
Jeg sprer nyheten.
Forresten... Dere er et vakkert par.
Ulempen med en småby. Nysgjerrige naboer. Vi må tilbake.
Det var utsøkt, Betty.
Dere kan overnatte. Det har snødd.
- Hva sier du til å overnatte her? - Ja!
- Vi har nok plass, eller hva, Wilson? - Det stemmer.
"God jul til alle, og ha en riktig god natt."
Mac, du er ikke som moren din. Du ville vært en veldig god mor.
Takk, Jenny.
Nå må du sove.
- God natt. - God natt.
Som jeg sa, hun er urokkelig. Men hun tar sjelden feil.
- God natt. - God natt.
- God jul, Taylor. - Hvor er du? Du høres annerledes ut.
Angående det... Jeg har nyheter.
Jeg har større nyheter. Du skal bli sjef for London-kontoret.
- Hva? - Carlisle's kronjuvel.
Du har siktet mot det hele livet, og nå skjer det.
Du må forlate alt, men det er du jo flink til.
Det er et fantastisk tilbud, men jeg kan ikke.
Veldig morsomt. Du må reise før jul.
Jeg må legge på. Enda en fæl julefest venter.
Vent...
Kom inn!
Hei.
- Jeg lagde en ekstra til deg. - Takk, Clem.
Er det noe galt?
Jeg fikk et jobbtilbud som jeg har jobbet for hele livet.
Men...
Jeg trodde du allerede hadde ditt livs jobb.
Du vet... Han i drakten.
Dette er en annen dresskledd mann.
Jeg kan pynte trær og rydde i hyller, men det skaper ikke magi.
Tenk om jeg ikke klarer det?
Jeg ville skuffet så mange.
Byen, tante Grace, Betty og Wilson.
Jeg ville skuffet Nissen.
Men du kommer ikke til å skuffe dem.
Jeg håper du har rett.
- God natt. - God natt.
God morgen!
- Jeg vet hva det er. - Nei, det vet du ikke.
Det er et nytt hoggjern.
- Takk. - Så du da jeg kjøpte det?
Kanskje.
- Du har fikset lysene. - Og musikken.
Å nei...
Det må være en sikring.
- Ikke gå noen steder. - Nei da.
- Taylor, du har fått svaret. - Jeg tror deg ikke.
Det skyldes bare julestemningen og gamle minner.
Snakk med meg igjen når julegavene er åpnet.
Greit, jeg skriver det opp. Vent litt.
Flightnummer 17, gate 43.
Ok, takk.
Dette er ille. Hele sikringsskapet er ødelagt.
- Hvor lang tid tar det å reparere? - Én uke, hvis jeg får tak i delene.
Vi har en stor gjenåpningsfest om tre dager, men ingen strøm?
- Skal du reise bort? - Nei, det er bare...
et jobbtilbud i London.
- Og du reiser på julaften? - Flyet går da.
- Med deg om bord? - Nei.
På tide å flytte videre. Du advarte meg.
Broren min. Perfekt timing.
Si at du er klar til å selge.
Jeg tar sikringsskapet i morgen.
Harris? Nei...
Nei, du forstyrrer ikke.
Direkte fra Nordpolen.
I morgen laster Nissen sleden sin. Bare to dager igjen!
Kom i julestemning på søndag hos Deer's Ears.
Det blir nok fullt, så kom tidlig.
Mackenzie?
Tenk at jeg trodde dette kunne gå. Jeg har ødelagt alt med Ian.
Og nå har ikke Vertshuset Nordlys lys engang.
Jeg har bare ikke magien som tanten min hadde.
Kanskje du ikke innser det, men du gjør det veldig bra.
Du kan ikke gi opp nå.
Den neste eieren gjør det kanskje bedre.
- Den neste eieren? - Han skal visst drive stedet...
og Betty og Wilson får fortsette. Hva mer kan vi be om?
- Deg. - Jeg er lei for det, Clem.
Si til alle at gjenåpningsfesten er avlyst.
Vel... Som du kan se er dette et godt tilbud.
- Ian... - Beklager at jeg forstyrrer.
- Du gjør ikke det. - Jeg skal bare hente sikringsskapet.
Unnskyld meg.
- Jeg er lei for at det ble sånn. - Jeg også.
- Forskjellige verdener, antar jeg. - Ikke så forskjellige.
En småbyfyr med gammel bil, og en sjef fra storbyen?
Lykke til, Mackenzie.
- Har du ombestemt deg? - Jeg har blitt knyttet til stedet.
Det går over.
Jeg kan ikke tro at jeg mislyktes.
Jeg skulle hjelpe henne på veien.
Oppdrag er merkelige.
- Det går ikke alltid som planlagt. - Men dette var så viktig.
Jeg fikk et spesialoppdrag en gang.
Jeg var litt eldre enn deg, og en ny hotelleier trengte hjelp.
Grace?
Etter hvert blir oppdraget bare en del av livet.
Iblant er oppdraget over først når man sier at det er over.
Wilson?
- Jeg skal til Nordpolen. - Sånn skal det låte.
- Hvordan går det i sør? - Hvis jeg ikke kommer på noe...
må du kanskje endre hele ruten din.
Hvordan åpner man noens øyne?
Du må gi dem muligheten til å tenke gjennom det selv.
- Og hvis det ikke endrer seg? - Da må du være deres lys i mørket.
Snøss!
- Kan jeg lyse opp veien? - Så lyst som du bare vil.
Takk, Nissen!
- Hva gjør du her, Clementine? - Jeg må hjelpe noen til lyset.
Selvsagt, kjære. Vi har akkurat det du trenger.
Det visste jeg, og forresten... Har du et bånd?
Det er trist at du skal dra.
Jeg kommer til å savne dere.
Favoritten din. Pepperkaker.
- Takk, Betty. - Du kan bruke disse i London.
- De tilhørte tanten din. - Så omtenksomt, Wilson.
Dette er en gave til ditt neste juletre.
Jeg elsker den, Jenny. Takk!
Så du ikke glemmer dette stedet.
Den er nydelig.
Jeg vil aldri glemme dette stedet, eller noen av dere.
Du har hele tiden sammenlignet deg med tanten din, -
- men det burde du ikke, for to snøfnugg er aldri like.
Takk, Clem.
Dette er bare noe jeg fant i nærheten av Canada.
Det er ikke verdt mye, men...
Vet du hva, Clem? Det er uvurderlig.
Vil dere leke en lek?
- Ikke så fort, Jenny! - Jeg vil se hvor båndet leder!
Jøss! Du er for rask!
- Kaker! - Godt valg!
Ikke så fort.
Vent... Stopp. Hva ser du?
Ingenting. Bare snøfnugg.
Nettopp! Når du løper gjennom livet, ikke glem å se på snøfnuggene, -
- for alle er ikke like. Ser du hvilket som skiller seg ut?
- Se! Vil du dra? - Ja.
Stilig!
Dette er så gøy!
Vi er tilbake der vi startet.
Lykken er ikke målet, men reisen underveis.
Dere visste hele tiden hva tante Grace prøvde å lære meg.
Med litt hjelp fra Nordpolen.
Men det betyr at du...
Wilson!
- Du også? - Nei.
Bare en alv-wannabe.
Hva har jeg gått glipp av?
Jeg har oppdaget hva som har vært rett foran nesa på meg hele tiden.
- Og hva er det? - Alt.
- Du burde si adjø oftere. - Dette er ikke adjø.
Det er "hallo".
Jeg trodde du skulle dra?
- Jeg kan ikke selge, Harris. - Du har skrevet under på kontrakten.
Kontrakter kan brytes.
Handelen er i boks. Kjøperen kommer i morgen kveld.
- I morgen er det jo julaften. - Han flyr hit. Og han er utålmodig.
- Jeg får prøve å overtale ham. - Lykke til.
Jeg har ikke møtt ham, men etter telefonsamtalene våre...
- Han virker svært bestemt. - Å overtale folk er min styrke.
Nå må vi forberede morgendagens fest.
- Jeg trodde du avlyste den? - Du tvilte kanskje...
men jeg hadde troen på deg.
Så vi skal ha en fest uten lys, strøm eller mat...
- og jeg er kanskje ikke eieren? - Jepp!
Jeg liker holdningen din, Clementine.
Da vertshuset ble bygd, hadde de verken strøm, varmeovner, -
-kjøleskap eller heis...
Ikke så ulikt nå.
Men folk kom likevel.
Selv om vi ikke har en eneste gjest... betalende gjest, -
- er Vertshuset Nordlys fullt av det som betyr mest:
Vennskap og kjærlighet.
Så glem listen, og glem den nye eieren.
Vi har en fest å arrangere, og det skal bli gøy.
Det er lenge siden det var så livlig her.
Vi trenger litt hjelp. Jeg har verktøybeltet ditt.
- Ditt verktøybelte? - Vi jobbet sammen før.
- Før du ble eiendomsmegler. - Jeg lærte ham alt om tørrmuring.
Én, to, tre!
Hvor ble det av deg?
Det er en stund siden jeg var nordpå.
Sier du det? Du bør komme på besøk.
Kanskje jeg gjør det.
Takk for at du ringte, Taylor.
Jeg er lei for det, men jeg kommer ikke til London.
- Jeg kommer ikke tilbake overhodet. - Hvor mye eggetoddi har du drukket?
I stedet for å bli den nye deg, vil jeg bli den nye meg.
- Du vet vel hva du takker nei til? - Men jeg får så mye mer.
- Tante Grace ville vært stolt. - Det tror jeg også.
- Er det julelys? - Frontlys.
Det ser ut som om vi får gjester.
- Jeg tror ikke vi har nok stearinlys. - Slapp av, jeg har noe bedre.
Men jeg trenger din hjelp, Jenny.
- Min hjelp? - Ja.
Bli med meg.
Ta en håndfull og kast så høyt du kan.
- Hvor har du fått det fra? - Jeg skal vise deg det en dag.
- Herr Alvman. - Kjære deg.
Du har gjort underverker med dette stedet.
Herr Alv-man?
Mackenzie. Det er ham.
Han skal snart lande, og han høres ikke blid ut.
Takk.
- Det er Mackenzie Warren. - Har du ombestemt deg?
Ja, det er uprofesjonelt. Vi hadde en avtale...
Har en avtale.
Vær så snill. Iblant tar det tid å se ting klart.
Som å finne nye venner, -
- og hvor fantastisk det er å tilhøre en familie.
Og å treffe noen som får deg til å le og huske hva som er viktig.
Det tok sin tid, men jeg har endelig funnet ut hvor jeg hører hjemme.
Det er her.
Så du har bestemt deg?
- Ja. - Det var alt jeg ville vite.
Nissen...? Er du kjøperen?
Beliggenhet, beliggenhet, beliggenhet!
Jeg forstår ikke!
Du måtte forplikte deg, og det gjorde du.
Ikke bare reddet du vertshuset, du reddet også julen.
Jeg kunne ikke fortelle deg at magien du gjenopprettet her, -
- skal drive min slede i kveld, som den gjør over hele verden.
Som den nye vertshusholderen på Vertshuset Nordlys...
har du min dypeste takknemlighet.
- Takk, Nissen. Og kall meg Mac. - Greit.
Bra jobbet, Clementine. Du er en kommende stjerne.
En kommende stjerne? Det høres bra ut, Nissen.
Jeg har en lang reise foran meg, og takket være deg, vil jeg klare det.
Snu dere.
Magien er tilbake, og hotellet gjenoppstår.
- Hei, Jenny! - Nissen?
En vet aldri hvem neste vertshusholder blir.
Jeg har hørt om hennes gode gjerninger.
- God jul, Jenny! - God jul!
- Jeg visste at du ville klare det. - Takk, Clem.
- God jul. - God jul.
Kom, Jenny! Nå skal vi på fest!
God jul!
Hva skjer her ute?
Hvis jeg fortalte det, hadde du trodd jeg var gal.
- Kanskje jeg liker galskap. - Kanskje jeg også gjør det.
Tekst: Espen Remseth Hovelsen www.sdimedia.com